Клінічна фармакологія антисекреторних препаратів. Фокус на блокатори Н2-гістамінових рецепторів - Belovol, А. N.; Kniazkova, I. I. (Ліки України, 2019)
Мета огляду – висвітлити питання фізіології секреції соляної кислоти та клінічної фармакології блокаторів Н2-гістамінових рецепторів, відомих також як антагоністи Н2-гістамінових рецепторів, Н2-гістаміноблокатори, Н2-блокатори. Основні положення. Антагоністи Н2-гістамінових рецепторів (циметидин, ранітидин, фамотидин, нізатидин, лафутидин) вибірково блокують гістамінові рецептори обкладкових клітин шлунка, запобігають активації секреції кислоти гістаміном, що виділяється ентерохромафіноподібними клітинами. При використанні препаратів цієї фармакологічної групи зменшується як загальна кількість шлункового соку, так і його кислотність. Н2-гістаміноблокатори швидко всмоктуються після прийому всередину і досить довго пригнічують базальну і стимульовану кислотність слизової оболонки шлунка. Цей клас препаратів схвалений FDA для короткочасного застосування при лікуванні неускладненої гастроезофагеальної рефлюксної хвороби, виразкової хвороби шлунка та дванадцятипалої кишки, гіперсекреції шлунка і легкої печії. Блокатори Н2-гістамінових рецепторів off-label можуть також використовуватись для профілактики стресової виразки, езофагіту, гастриту, шлунково-кишкової кровотечі. Іноді Н2-гістаміноблокатори включають у схему ерадикації Helicobacter pylori. Завдяки безпечності Н2-гістаміноблокатори продаються без рецептів. Однак, поступово їх витісняють ще ефективніші препарати – інгібітори Н+,К+- АТФази (ІПП). Висновок. Антагоністи Н2-гістамінових рецепторів пригнічують базальну, нічну та стимульовану секрецію кислоти. Не дивлячись на наявність у лікаря потужних антисекреторних препаратів, таких як інгібітори протонної помпи, Н2-гістаміноблокатори не втратили свого значення в клінічній практиці. Знання клінічної фармакології блокаторів Н2-гістамінових рецепторів дозволяють грамотно підходити до вибору лікувальної стратегії, моніторингу безпечності та ефективності терапії пацієнтів з кислотозалежними захворюваннями