На чому ґрунтується свідомий вибір психотропного препарату лікарем-інтерністом (на прикладі есциталопраму) - Khaustova, O. O. (Ліки України, 2018)
Актуальність проблеми надання допомоги пацієнтам з депресивними і тривожними розладами в первинній медичній мережі невпинно зростає, що великою мірою обумовлено високою коморбідністю багатьох хронічних неінфекційних захворювань (ХНІЗ) (серцево-судинних і хронічних респіраторних захворювань, раку, діабету тощо) з цими психічними розладами. Коморбідність соматичної та психічної патології потребує спільних зусиль психіатрів і лікарів-інтерністів, а терапевтична тактика залежить від того, яка патологія на даному етапі є провідною. Матеріали та методи. Нами було проведено пошук джерел першого-третього рівня за ключовими словами (депресія, тривога, хронічні неінфекційні захворювання, коморбідність, лікування, фармакотерапія) в базах даних Google Scholar, PubMed, CrossRef. Всього проаналізовано 128 джерел, до остаточного аналізу взято 48 джерел. Результати. За міжнародними стандартами курації пацієнтів з депресивними і тривожними розладами, оптимальною тактикою лікування є поєднання фармакотерапії і психотерапії. За стандартом NICE, психотерапія вважається першою лінією терапії тривожних розладів; вона є також невід’ємною складовою терапії депресії. Правила для терапії депресивного розладу, що також доречні в терапії ТДР, передбачають: встановлення діагнозу за відповідними критеріями з вікористанням тестів в поєднанні з клінічним підходом; оцінку тяжкості депресії, факторів стресу, коморбідності, суїцидального ризику; встановлення терапевтичного альянсу з пацієнтом, проведення психоосвіти пацієнта і членів його родини з проблеми депресії/тривоги/ТДР; вибір типу терапії (амбулаторно / стаціонарно) в залежності від тяжкості розладу і проведення індивідуалізованої терапії в адекватній дозі і тривалості лікування для досягнення ремісії. Більшість міжнародних настанов рекомендують використання препаратів-дженериків СІЗЗС як терапію першої лінії на підставі оптимального поєднання ефективності, переносимості, співвідношення ризик /користь і ціни препарату. Причому, за наявності у пацієнта одночасно депресії і тривоги першою необхідно лікувати депресію. Есциталопрам може бути препаратом першої лінії для лікування депресивних (ВДР) і тривожних розладів (панічних розладів з/ без агорафобією, соціальних тривожних розладів, генералізованих тривожних розладів, обсесивно-компульсивних розладів) зі сприятливим профілем безпеки, в тому числі в порівнянні з іншими СІЗЗС. Перевагу при застосуванні в реальній клінічній практиці мають генеричні препарати есциталопраму з доведеною біоеквівалентністю, серед яких своє місце посідає Медопрам. Висновки. Ефективна терапія психічних розладів в первинній мережі має одночасно ґрунтуватися на міжнародних стандартах і враховувати реальний клінічний досвід, поєднувати психотерапію і фармакотерапію, підставою для вибору якої є поєднання ефективності, переносимості, співвідношення ризик /користь і вартості ліків.