Комплексна терапія цукрового діабету 2-го типу в умовах реальної клінічної практики: віддалені метаболічні та клінічні наслідки - Журавльова, Л.В.; Моїсеєнко, Т.А.; Ведяєва, Л.В. (Ліки України, 2017)
В умовах реальної клінічної практики протягом тривалого часу (2009–2015 рр.) спостерігали групу із 93 чоловіків середнього віку (45–59 років), хворих на цукровий діабет (ЦД) 2-го типу, з ознаками метаболічного синдрому, які постійно використовували різні схеми лікування. Було проаналізовано результати лікування такими лікарськими комплексами: 1) гліклазид – метформін; 2) гліклазид – метформін – інгібітор АПФ + індапамід; 3) гліклазид – метформін – інгібітор АПФ + індапамід – симвастатин. Визначали в сироватці крові хворих рівень інсуліну, глікозильованого гемоглобіну (HbA1c), глюкози, трансаміназ, С-реактивного протеїну, загального холестерину, холестерину ліпопротеїдів високої густини (ХС ЛПВГ), холестерину ліпопротеїдів низької густини (ХС ЛПНГ), тригліцеридів, рівень мікроальбумінурії, проводилося ультразвукове дослідження міокарда, нирок, печінки, жовчного міхура, щитовидної залози, електрокардіографічне дослідження. Враховувалася кількість серцево-судинних подій та інших ускладнень ЦД 2-го типу. Використання гліклазиду МВ і метформіну супроводжувалося досягненням близьких до нормальних значень HbA1c без корекції балансу ліпідів, при цьому не спостерігалося зниження частоти серцево-судинних подій. Органопротективні ефекти (нефро-, кардіо-, енцефалопротекція) спостерігаються тільки при постійній комплексній цукрознижуючій терапії із застосуванням статинів і нефропротекторів (гліклазид МВ, метформін, інгібітор АПФ + індапамід, симвастатин). Використання даної схеми супроводжується максимальною метаболічною корекцією.