Синдром старечої астенії: фокус на регенеративну медицину - Барна, О. М.; Корост, Я. В.; Погребняк, О. О.; Малєєва, В. О. (Ліки України, 2024)
Стареча астенія, як специфічний стан підвищеної вразливості та погіршення загального стану здоров’я, пов’язаний зі старінням у людей похилого віку, є новою проблемою в усьому світі з серйозними наслідками для клінічної практики та громадського здоров’я. Стареча слабкість є несприятливим прогностичним фактором, що підвищує ризик падінь, госпіталізацій, інвалідності та смерті. Старіння м’язів пов’язане з прогресуючою втратою маси та функції скелетних м’язів. Втрата м’язової маси з віком може бути пов’язана з атрофією і втратою м’язових волокон. Зі збільшенням віку людини ремоделювання кісткової тканини стає більш схильним до повільної стійкої втрати кісткової маси, що передусім пов’язано з втратою кісткоутворення остеобластами. Останні доклінічні та клінічні дослідження підтвердили безпечність мезенхімальних стовбурових/стромальних клітин (МСК) у лікуванні старечої астенії. МСК мігрують до місць пошкодження, де діють, зменшуючи запалення та сприяючи відновленню клітин. Таким чином, є припущення, що старечу астенію можна лікувати за допомогою клітинної терапії.